Какво беше?
Още от снощи имам чувството, че забравям нещо.
Чантата и обувките ми тежат цял тон днес.
Тази къща... Защо?
Несъзнателно се озовах пред дома на сенсей Рохан.
Вратата е отворена... Ще ми се да му благодаря за вчера,
но ще закъснея за училище. Май идеята не е добра.
Възможно е и още да спи, художник на манга е все пак.
Не бива да нахълтвам в дома му! Идеята никак не е добра...
Сенсей Рохан...
Работи толкова съсредоточено.
Но защо не мога да се отърся от чувството на ужас?
Чудно защо ли.
Радвам се, че дойде. Очаквах те. Идваш тъкмо навреме.
Извинявай, но може ли да те помоля да почакаш малко?
Още две страници и съм готов с черновата за другата седмица.
За 20 минути би трябвало да съм готов. - За 20 минути?
Да не би току-що да каза, че ще завърши две страници за 20 мин.?
Причуло ли ми се е? Два бели листа за 20 минути?
Невъзможно! При това спомена за другата седмица?
Та ние едва вчера прочетохме тазседмичната чернова!
Направо с мастило!
Не мога да повярвам!
Той дори не прави груба скица на тази сложна история!
Изглежда във все по-завършен вид. А едновременно с това рисува и фона!
Какво беше това? Дори не видях какво направи!
Какво?! Той прави бетата! Хвърля мастило като шурикени
и улучва правилните места, без да излиза от контурите!
Поразителна техника! Бетата не се ли оцветяваше с четка?
Приключи с бетата!
Допреди няма и две минути листът беше чисто бял!
Заслугата е изцяло твоя, Коичи. Желанието да рисувам напира в мен!
Искам да рисувам още и още! Не искам да спирам да рисувам!
За пръв път рисувам 19 страници за една нощ.
Създавам шедьовър! Преживяванията ти са изумителни.
Те вдъхновяват историята ми, Коичи! - Какво...?
Бързо! Нужна ми е следващата реалност! Покажи ми следващата си страница!
Колкото повече страници късам, толкова повече ще отслабваш,
но на теб не ти пречи, нали? Понеже ще живееш вечно като шедьовър!
Сега си спомних! Хевънс Дор!
Вие сте носител на Станд!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЕЧЕН ДИАМАНТ
Епизод 15: "На разходка до дома на художника на манга, част 2"
Стига де... Превърна се в книга
само от един панел! Изумително!
Израствам и като художник, и като носител на Станд!
Сега ще я прочета, Коичи.
Виж ти... Тези лица са Джоске Хигашиката с неговия Крейзи Даймънд
и Окуясу Ниджимура с Дъ Ханд.
Любопитно.
Какво търсят тези двамата в дома ми?
Коичи не е в състояние да им разкаже за мен.
Странно. Какво?
Това са Джоске и Окуясу!
Не знам как са ме открили...
Но те могат да ми помогнат!
Все някак ще могат да ми помогнат!
Окуясу и Джоске?
Откъде знаехте, че съм тук?
И така... Джоске и Окуясу не ме вълнуват.
Ще завърша последните две страници от следващата глава
и ще открадна още материал от Коичи! Толкова е вълнуващо!
Наблюдавал си как работи художник на манга?
Тук ли е работното му място?
Рохан Кишибе? Известен ли е?
Чувал ли си го, Джоске? - Не. Дори Хадзамада ми се подигра,
че не съм чувал за "Пермен".
Не това исках да им кажа.
Какво беше?
Проследихме те, понеже вървеше неориентирано,
но щом няма нищо, всичко е наред. Вече съм спокоен.
Благодаря. Не искате ли и вие да влезете?
Не, ще пропусна. Известните особи ме изнервят.
Аз също. Стига ми да знам, че не си при някоя мацка.
Довиждане, Коичи. - Чао.
Забравям нещо.
Забравям да им кажа нещо изключително важно.
Сега си спомних! Щях да ги моля за помощ!
Джоске! Окуясу!
Скоро тръгвам за училище! - Добре.
Не закъснявай. - Няма.
Не! Друго исках да им кажа!
НЕ МОГА
Ужас! Дори за помощ не мога да ги помоля.
Има ли въобще по-ужасяващ Станд от този?
Хевънс Дор е прекалено силен! Невъзможно е да бъде атакуван!
О, разбирам!
Като нищо ще откъсне всичко от мен и ще ме убие.
Някой нахлува в имението!
Какво направи долу, Коичи?
Окуясу!
Не смей да се обръщаш, приятел!
Само опитай нещо, и ще те размажа със Станда си, гнидо!
Окуясу! Не знам как си разбрал, че съм в беда, но се радвам!
Най-вероятно е разбрал случайно.
Сега забелязвам, че раната на ръката ти
го е усъмнила.
Най-вероятно си се одраскал, докато си пълзял.
Дори не бях забелязал...
Така си разбрал, нали, Окуясу Ниджимура?
Стандът ти се казва Дъ Ханд.
Имаш комплекс към покойния си брат Кейчо
и всеки път щом опиташ да вземеш решение, ти се иска той да е край теб.
Какво? Кой е този?
Коичи, кажи ми какъв е Стандът му.
Ами... Не мога!
Не мога да кажа нищо в ущърб на Рохан Кишибе.
Един панел е достатъчен да те погуби! Ще ми се да ти кажа да не гледаш...
Да не поглеждаш мангата му!
Казах ти да не мърдаш!
Окуясу, не бях заинтересован от теб,
но не ми оставяш избор. Вече си в дома ми.
Ще превърна и теб в материал!
Кучи син!
Какво?! - Бърз е!
Окуясу!
Какво става? - Джоске Хигашиката, там си, нали?
Станд - Хевънс Дор Носител - Рохан Кишибе
Окуясу!
Какъв е този художник на манга? - О, я да млъкваш.
И така, Коичи. Имам един въпрос към теб.
Според теб защо Джоске Хигашиката се крие зад вратата?
Е? Какво мислиш? Защо се крие там, Коичи?
Джоске се крие, за да не види мангата ви.
Да, прав си. Не си вчерашен.
Окуясу Ниджимура не знаеше за моя Хевънс Дор,
затова успях да го надхитря.
Но за съжаление така Джоске Хигашиката успя да ме разкрие.
Именно затова усещам, че... Не, несъмнено съм в патова ситуация.
Но има още една причина Джоске Хигашиката да се крие там.
Каква мислиш е тя?
И за да го предотвратя,
трябва да го примамя да излезе от там.
В момента мисли как да те свитне!
И това е така. Но не този отговор очаквах.
Правилният отговор е...
Джоске Хигашиката размишлява над това
дали да избяга сам от имението.
Джоске никога не би го направил!
Така е, Коичи.
В досието ти се казва, че характерът на Джоске Хигашиката
не би му позволил да ви изостави.
Само че професията на художника развива навика да обмисляш
всеки възможен вариант.
Като например как би постъпил главният герой
в подобни ситуации.
Ще е много неприятно, ако Джоске избяга сега,
когато знае кой съм. - Да избяга? Може би така е най-добре.
Ще може да извика Джотаро, а ако Юкако разбере какво се е случило,
много ще се вбеси!
Косата й би го победила! Макар че не искам да я виждам.
Давай! Джоске, върви им кажи!
Малоумни ли сте? Обясних ви всичко това именно за да не се случи.
Окуясу, вече го записах в теб.
Разрешавам ти да им обясниш какво съм написал, Коичи.
Не! - Какво пише, Коичи?
Но това е... Не...
Повече не можем да избягаме! Не можеш да избягаш оттук!
И какво пише, Коичи?
Ако Джоске създаде проблеми на Рохан Кишибе, ще се самозапаля.
Ще се самоубия?
Ще се самоубиеш, ако Джоске се опита да ни помогне!
Стига бе! Ще се самозапаля?
Не говори глупости! Не бих избрал толкова мъчителна смърт.
Напротив, би! Той е непобедим! Не можем да му се опълчим.
Спри! Дясната ми ръка!
Ето че излезе. - Напротив, беше принуден!
Много е детинско и простовато, но току-виж се оказало ефективно.
Няма къде да избягаш в тази тясна стая.
Победиш ли ме с един удар, Хевънс Дор ще изчезне,
а Окуясу няма да се самоубие.
Джоске!
Глупаво е да затваряш очи, но може и да сработи.
Хевънс Дор е безсилен, докато не види черновата.
Просто давай смело напред!
Значи ще се наложи да го накарам да си отвори очите.
О! Изтърпя го!
Лошо. Добере ли се до мен, свършен съм.
Как щях да постъпя, ако бях главен герой в някоя манга?
Как бих го накарал да отвори очи?
Давай, Джоске! - Джоске, побързай!
Вярно! Имаше нещо в досието на Коичи...
Ето го! Това е!
Прическата ти е смешна, Джоске!
Остаряла е с 20-30 години!
Или ти я намираш за готина?
Ами сега?
Думите ми трябва да го вбесят.
Трудно е за вярване, но досието не лъже.
100% достоверно е!
Какво каза току-що?
Джоске, успокой се! - Я повтори още веднъж, бе!
Отвори ги. Не ме ли чу?
Намираш прическата си за готина,
но на теб хич не ти отива. Куца работа!
Макар че току-виж някоя гадна птичка си свила гнездо на главата ти.
Има известна вероятност.
Хевънс Дор!
Спечелих.
Какво?
Какво беше това?
Та аз го накарах да отвори очи и да види черновата!
Пак сме нормални!
Сигурен съм, че му я показах... Защо?
Къде изхвърча?
Покажи се, мамка ти! - Греши, той нищо не е видял.
Как така? Казваш, че от яд
дори не знае какво прави?
Къде се покри бе, мишко? Излез!
Щом някой му се присмее на прическата,
той не само става сляп за някаква си чернова, но и за всичко пред себе си.
Нямах представа, че може да се вбеси до такава степен.
Ядосва се много повече, отколкото си представях.
Какво?
Черта у характера на Джоске, за която и Коичи не е знаел?
Значи това е липсваща информация в досието.
Защо толкова се ядосва заради прическата си?
Трябва да има причина... Защо?
Ще си плати всеки, който се присмее на прическата ми!
Няма да си затрая, който и да е той!
Защо толкова държи на прическата си? Май съм чувал историята за това.
Заради това ли толкова бурно реагира? - За какво иде реч?
История от детството на Джоске.
Само че ще я разкажа според моите представи.
Когато Джоске бил на четири, внезапна треска го поваля
и в продължение на 50 дни съдбата му не е била ясна.
Джоске...
После разбрал, че развил треската по времето,
когато г-н Джотаро и г-н Джостар
се отправили към Египет, за да победят човек на име Дио.
Тогава, разбира се, никой не знаел причината
и майката на Джоске го карала към болницата в град S.
Но Морио бил ударен от най-тежката снежна буря за последните 18 години.
Закъсахме... Ами сега?
Рядко минават коли оттук и няма улични телефони.
Трябваше да повикам бърза помощ от вкъщи!
Не биваше да извеждам Джоске в тази буря!
Тогава се случило чудото!
Какво искате? Отдръпнете се!
Детето ви е болно, нали? Ще бутна колата.
Настъпете газта.
Щом тръгнете, не спирайте... Или пак ще заседнете в преспите.
Добре.
Благодаря ви!
След това майка му се опитала да открие онова момче, но от него нямало и следа.
Въпреки че момчето не е спасило лично живота му,
постъпката му го превърнала в герой
за 4-годишния Джоске.
То станало източникът му за вдъхновение
и пример за подражание.
Затова когато някой го обиди, нещо дълбоко в сърцето му се пречупва.
Нямам представа кой беше,
но му се възхищавам достатъчно, за да му копирам прическата.
И няма да простя на никой, който я обиди.
Така все едно обижда него.
Май причината се крие зад тази история.
Мислех, че Джоске си я е измислил, затова и не го слушах особено.
Нямах представа за тази случка.
Рохан е взел писец! - Още ли не си се отказал, кучи сине?
Не... Исках да го скицирам и запиша, преди да загубя съзнание.
Трогателна история. А и преживях нещо изумително.
Много се радвам. Не ми се случва всеки ден.
Успея ли да го вмъкна в творбата си...
Голям съм късметлия. Радвам се, че се преместих в Морио.
Няма спасение. Готов е да използва всичко като материал за мангата си,
само смъртта може да го спре.
В това отношение заслужава похвала.
Оставям доброто и лошото настрана, но отношението му е похвално.
Наистина е велик художник на манга!
Ето те, манга художнико!
Още не съм свършил с теб!
Той също заслужава похвала.
Прав си.
"Тъмнорозовото момче" на Рохан Кишибе излиза в едномесечна почивка.
Превод: Джоро Джоров - Джо-Джо и asimilator
Следва: "Хайде на лов!"